- Detta har hänt: - Mörkret är här. Det är inte din kamp.
- Jag tänker inte stå och titta på. - Efter all tid kan du inte ens flyga.
Kvinnan som jag älskar offrade allt för att skydda mig.
Jag äter, ömsar skinn och parar mig.
Jag är Brainiac. Underskatta inte mig.
- Det är säkrast för dig i skuggan. - Folk kanske förtjänar sanningen.
Jag är Gröna Pilen.
Du har mörker och ofattbar styrka. Du räds för att inte bli en sann hjälte.
Du blir aldrig jordens frälsare.
HJÄLTE?
Bra fråga.
Du kanske har rätt, Jor-El.
Jag kanske inte är den rätte. Det kanske ingen av oss är.
Lois... Förlåt för att jag har varit frånvarande. Jag lämnade ett meddelande.
Ja, för tre dagar sedan. Mår du bättre?
Ingen fara. Det har inget hänt.
- Fläcken tycks också ha tagit semester. - Det är väl nåt virus som går.
Hjältehatare. När man tror att världen inte kan bli mer uppochnedvänd...
Folk vill väl inte hoppas på nån som kommer att svika dem.
Han skulle aldrig svika oss. Fläcken, alltså.
- Jag tänker alltid stötta min hjälte. - Varför det?
Det är vad man gör om man tror på nån.
Vet du vad du behöver? En återställare.
Tack, men fotboll gör mig inte gladare.
Det beror på hejaklacksledaren. Har du glömt?
- Imorgon är vår skolåterträff. - Vår skolåterträff? Du gick där i...
- 23 dagar. - Du dök upp fem dagar.
Smallville är nästan det enda förflutna som jag har haft, det missar jag aldrig.
Vi behöver inte vara tillsammans för att gå på skolåterträffen.
- Jag har mycket minnen där. - Det skulle betyda mycket för mig-
-att se bekanta ansikten. Jag hade en plats och passade in.
Det är du som sätter Smallville i Smallville, Smallville.
Dessutom, vad är det värsta som kan hända?
KURATOR
Jag har slösat ett årtionde med att hjälpa meteorstudenter.
"Hur tar jag mig in på college med ett brottsregister?" Det kan du ej, avskum.
Jag har lyssnat på deras historier i åratal.
Oavsett hur galna de är nämner de alltid en person...
Dig.
Clark Kent.
Snällt att du kom till skolåterträffen, det besparade mig resan.
Din tid är kommen och det är dags att betala.
Det är dags att lämna det förflutna. Låt mig ta hand om Clark Kent.
Översättning: jerkjamjAm och Tinkerbell
www.divxsweden.net -bästa svenska undertexterna på nätet.
Jag har inte varit här på ett tag.
Det är Eddie från kemilektionerna. Jake och kakflickan är tillsammans.
- Sally Dickinson har lagt på sig. - Det här känns inte bra, Lois.
Nietzsche? Jag visste inte att du hade en mörk sida, Clark.
- Det har väl alla? - Jo, jag antar det.
Så vad är du, människa eller stålmannen?
Ser man på. Clark Kent.
Jag har nåt till dig.
- En kram! - Tack.
Gå inte tidigt. Vi har nåt speciellt till dig.
Ett par kramar till och du kanske börjar bry dig igen.
Välkomna tillbaka. Toppen, va? Hela dagen är utstakad.
Adelia! Laney! Lois Lane från Schackklubben.
Jag kollade en hel match, en gång.
- Mark! Rökiga tider, va? - Känner jag dig?
Minns du inte att vi tjuvrökte? Jag tuggade tuggummi... Minns du inte?
Vi går in, Lois.
Clark! Tänk att du är här! Vad hände med den klumpiga tönten?
- Susan Capra. - Jag heter Suzanne, faktiskt.
- Du blandade alltid ihop oss. - Du är dig lik.
Heja, Kråkorna.
- Varsågod. - Tack.
Är du hans sällskap?
Jag gick i skolan här, gott folk.
Lane, Lane, Lane, Lane.
Lang.
Gamla förälskelser.
Jag borde ha förstått att det här skulle hända. Jag har inte sett henne sedan-
- ...din ladugård, när vi skulle... - Hon kommer inte.
Jag hade glömt alla dina minnen här.
Det började som en klippbok och slutade som en vägg.
Jag kallar den för väggen av konstigheter.
- Vad tycks? - Clark.
Förlåt mig.
Jag borde inte ha tagit hit dig.
Herregud. Ni är vänner med Chloe Sullivan.
Vad hände med henne? Hon var Daily Planets framtidslöfte.
Nu har hon försvunnit som om nån har fått reda på att hon visste för mycket.
Några har tydligen smakat på Chloes konspirationskaka.
Jag är ledsen att göra er besvikna, men Chloe kunde inte komma.
Vänta lite. Jag känner igen dig. Du är Lois Lane.
Du var tillsammans med Gröna Pilen. Även känd som Oliver Queen.
- Hur var det att dejta en superhjälte? - Det gick väldigt fort-
- ...men jag skulle gärna dejta en igen. - Är detta allt som är kvar av Facklan?
Skämtar du? Vi bär med oss Facklan varje dag...
- Allt det mystiska och oförklarliga... - Väggen av konstigheter är virtuell.
Fläcken.
- Lova att inget säga. - Vi tror att Fläcken föddes-
- ...och uppfostrades i Smallville! - Ni har inte tillräckligt med fakta.
Du skriver ju om honom. Har du aldrig övervägt att alla mirakulösa räddningar-
-som Chloe skrev om började innan Fläcken dök upp i Metropolis?
Jag skulle inte slösa tid på Fläcken. Han är borta och kommer inte tillbaka.
Clark försöker säga att det är toppen att Fläcken funnits där-
-som en förebild för er att se upp till.
- Han har ju inspirerat många. - Exakt. Tur att han inte kom.
- Då hade han stulit ditt rampljus. - Vilket då?
En varm applåd till er skolåterträffskung - Clark Kent!
Det här är en bra skolåterträff. Tur att du ordnade mästerskapet sista året.
Du får ursäkta att jag avbryter den här festliga minneshögtiden.
Brainiac. Vi förstörde dig. Låt de här människorna vara.
Oroa dig inte. Jag är bara här för dig.
Jag ville sakta ner saker och ting, så att du kan ta in den här stunden.
- Vad är det med den här stunden? - Nu förändras ditt liv för evigt.
Du kanske är ett spöke eller mörkret, men det här kommer att få ett slut.
- Det hoppas jag, för din skull. - För mig? Du skickade bort min kära.
- Du försökte förinta Chloe och världen. - Du räddade mig från det, Kal-El.
Jag har återvänt för att göra likadant för dig.
Legionen. Är du från framtiden?
- Vad gjorde du med dem? - Vi gick ihop. Där är jag Brainiac 5.
Ringen och tidsresor är mina skapelser. Jag tog legionen till en ny heroismnivå.
- De hjälpte mig att förstöra dig. - Nej, de hjälpte dig att bota mig.
Problemet är att vi två inte är särskilt olika. Vi skapades av Jor-El-
-tänkta att rädda civilisationer och bringa fred till en grym värld.
Fast ingen av oss är immuna mot mörkrets fördärvelse.
Vad betyder det? Plötsligt säger alla att jag har ett mörker inom mig-
-men jag förstår inte vad det är och hur jag ska förändra det.
Du förstörde städer. Jag kanske inte fattar de korrekta besluten-
- ...men jag försöker rädda människor. - Låt mig då visa dig, Kal-El.
Vi kan inte alltid se det hos oss själva.
Min fördärvelse började med en nanobyte och det är mindre än vad ögat kan se-
-men det var allt som krävdes.
Min faders begravning.
- Varför visar du mig det här? - Den här stunden formade dig.
- Du började klandra dig själv. - Varför skulle jag inte det?
Jag förändrade ödet. Det var mitt fel att han dog.
- Pappa? - Du får inte förstöra min familj.
Vi kan stå emot allt som du utsätter oss för, för att vi har varandra.
Det är vad som alltid kommer att skilja vår familj från er familj.
- Varför sticker inte... - Du kan inte förändra hans öde.
- Han skyddade bara mig. - Det var hans val.
Det händer oavsett vad du gör. Jonathan satte sitt öde i rörelse. Det vet du.
Du tillåter bara inte dig själv att tro på det.
- Varför kan du inte förlåta dig själv? - Han hade inget val. Han är min far.
- Självklart offrade han allt för mig. - Vi har alltid ett val, Kal-El.
Din far behövde inte bry sig om dig. Ändock valde han att göra det.
Han valde att bli din beskyddare. Precis som du valde att bli jordens beskyddare.
Ingen påtvingade dig det, ändock tog du dig an det.
Vi väljer vårt eget öde.
Folk är hysteriska över att tjejtjusaren är Gröna Pilen, Oliver Queen-
-som släppte sitt tillkännagivande och sedan försvann.
Jag har barn. Vad händer när de blir stora och vill bli väktare som honom?
- Det här är inte ett minne. - Nej, det är det inte. Det är nutid.
- Vi kan inte lita på honom. - Vi bestämmer över våra egna öden.
Oliver gick ut offentligt och tänkte inte på vad det betydde för oss andra.
Om du är hjälten som du påstår dig vara, borde du inte möta offentligheten?
Vi väntar på svar.
- Några samtal? - Var vill du börja? CNN, BBC, dr Phil?
- Nej, jag undrar om nån har ringt. - Herr Kent har tyvärr inte ringt.
- Jag visste inte att han behövde mig. - Fast det gör han.
Jag förstår inte hur obesvarade samtal ökar mängden mörker inom mig.
Ser du det inte? Mörkret är det förflutna.
Du håller fast i det. Du bestraffar dig och folk omkring dig för gamla misstag.
Vi har inte förmånen att begå misstag. Vi själva förväntar oss inte perfektion-
- ...men det gör resten av världen. - Hjälp Oliver att bli en sann hjälte.
Idag och imorgon. Ställ upp för honom och straffa honom inte-
-med tystnad och avstånd. Släpp det.
- Vilken av dem är det drag i? - Vi har citron- och jordgubbssmak.
- Jordgubbssmak. - Lois, va? Vem är du här med?
Jag är här ensam. Lois Lane.
- Jag är här med Clark Kent. - Clark var för bra för att vara sann.
Bondpojken som blev fotbollsstjärna, det blir väl inte bättre än så?
Jag trodde det skulle bli han och Chloe. De var bästa vänner med hopp om mer.
- Chloe är min kusin. - Sen var det Lana, kan man bli finare?
Hårt arbetande också, hur många hejarklacksledare har ett kafé?
De var perfekta. Första kärleken, den kommer man aldrig över.
- Maten kallar. - Så du och Clark är inte gifta?
- Inte direkt. - Är ni förlovade?
- Hur länge har ni gått ut? - Det gör vi inte riktigt just nu.
Du är alltså inte förälskelsen. Är du säker på att han gillar dig?
Rätta mig om jag har fel, men du bryr dig väl om Lois?
- Jag har bara försökt skydda henne. - Märkligt, hon verkar inte så skyddad.
Du tänker så mycket på det förflutna att du missar det som finns framför dig.
Det är en av de som jag övervann. Han är farlig. Jag måste tillbaka.
- Skulle inte du lägga av? - Jag har en hälsning till Clark Kent.
- Ge mig ringen. - Vänta. Du har inte lärt dig allt ännu.
STÅLMANNEN RÄDDAR DAGEN
- Se dig för! - Lois. Hur...
Inte nu igen.
Jag vet att vi bestämde oss för att hålla våra arbetsliv för oss själva.
Vad fick dig att klä dig så här? Jag vet att du inte gillar dem.
Det var du som valde att ha dem. Tur för dig att jag har ett par extra.
Jag vet att de inte är så häftiga, men är de inte trasiga laga dem inte.
- Vi beslutade om Daily Planet-klädsel. - Hur kom du hit, Lois?
- Jag måste veta allt om återträffen. - Vi får ta detta senare.
Vi vill inte att folk ska tro nåt.
- Hur många gånger har jag sagt... - Det är bara en kille från våning åtta.
- Vad håller du på med? - Det här är mitt skrivbord.
Inte på flera år, såvida nån inte har blivit nedgraderad.
- Clark? Vad gör du? - Vi behöver prata, Lois.
Gotta dig, men de kommer att bli utbytta direkt när militären gör en flygparad.
Clark! Vad är det med dig idag? Det är som om du aldrig har varit här förut.
- Exakt. Jag är från en annan tid. - Du är från en annan planet.
- Det är inte direkt en nyhet. - Vad sa du?
Ibland när du blir fundersam vet jag att det för att ditt öde tynger dig.
Därför har du mig, för att påminna dig om att du inte kunde valt-
-en bättre plats att landa på än hos familjen Kent. Ryck upp dig.
Jag vet vad detta handlar om. Jag glömde igen. Vår årsdag?
Årsdag?
Var inte dum. Dagen som du äntligen anförtrodde mig. Det var romantiskt.
Det var perfekt. Jag glömmer alltid. Jag svär att det inte är förrän...
Kolla? Jag sa ju det. Så vad är det?
Vänta lite. Kryptonit igen? Blå? Röd? Inte grön? Säg att det inte är svart.
- För det var förfärligt. - Jag behöver Legionringen.
- Vet du var den är? - Skämtar du, Clark?
Rör du den igen är det mitt fel.
Den hade behövts nu. Vi ska vara på olika ställen snart.
Till skillnad från dig måste jag köra. Jag kan inte låta borgmästaren vänta.
- Jag ska inte vara här, Lois. - Jag vet, vi är sena.
Jag måste tillbaka. Ringen är det enda sättet.
Kolla din låda med prylar på gården? Är det inte där du har alla dina saker?
Behöver du mig finns jag här. Inget är viktigare än dig.
Jag åker upp, du åker ner.
Hon är nåt alldeles extra, inte sant?
- Du är precis i tid. - Visste du att jag skulle vara här?
- Tidsresor. Tänk till. - För att du var jag när du var här...
- Bra jobbat. - När blev jag så nördig och stel?
Sluta snacka. Märkligare saker har hänt. Du ska vara på taket.
- Sen när lyder jag order? - En kärnreaktor håller på att sprängas.
- Varför stoppade du inte det? - Då hade du inte fått uppleva detta-
- ...och du hade aldrig blivit jag. - Det vore ju hemskt.
Taket. Nu.
Är det där vad jag har blivit?
Vi tappar kontrollen. Vi störtar.
Vad håller du på med?
Piloten som kommer att vakna med migrän önskar nog att du hade bemantlat dig.
Du skyddade min hemlighet.
Vad skulle jag annars ha gjort? Jag gör allt för dig.
Tack.
- Du gör mig galen. - Jag måste dra vidare.
Uppenbarligen en stressig dag för en superhjälte.
Kom inte för sent, middag klockan sju.
- Inte alla som hittar nån som Lois. - Hon är verkligen nåt särskilt.
- Jag vet varför du skickade hit mig nu. - Jag skulle ha varit med dig.
Du ville visa mig hur mitt liv skulle vara med Lois och flygandet.
Jag ville visa att mörkret inte är det förflutna utan också framtidsfruktan.
Jag har alltid velat att mitt liv skulle bli så här, med Lois och allt.
- Jag slutade tro att det kunde hända. - Det är väl upp till dig?
Oroa dig inte för framtiden Den är bra, så länge som du glömmer det förflutna.
Nästa gång som du tänker trotsa mig så lämna mig inte i de mörka tiderna.
- Jag har en hälsning till Clark Kent. - "Lämna inte dejten vid bålen?"
Det är nog av en bra orsak. Han är orsaken att många av oss är här.
Han räddade mig från min egna besatthet. Alla har inte en hjälte som Clark Kent.
- Det är sådan som han är. - Hälsa honom tack.
Du har rätt.
Jag snöade in mig på gamla misstag och kommande ansvar att jag glömde nuet.
En hjälte skapas i nuet, inte från att grubbla över det förflutna-
-eller frukta det som komma skall. Kom ihåg det, Kal-El.
Tack för att ni alla kom, vi syns om ytterligare fem år. Heja, Kråkorna!
- Förlåt mig. - Ingen vill väl ändå dansa?
Du besparade mig blåsorna. Jag har ändå en deadline imorgon.
- Varför vänta när du kan göra det nu? - Du är nåt alldeles extra, Lois Lane.
Du hade rätt, far. Jag slutade inte att klandra mig för vad som hände dig.
Det var ett sätt för att slippa släppa taget.
Det är vad jag måste göra för att kunna gå vidare...
Bli kvitt med mörkret från det förflutna som jag har burit omkring på.
För att finnas där för de som behöver mig nu.
Du sa: "håll fast vid Smallville." Det ska jag, jag ska inte glömma.
Du är med mig överallt. Jag måste säga det som jag aldrig kunde.
Farväl, far.
Jag lovar att bli den man som du visste att jag kunde bli.
God morgon, Metropolis. Vi har nåt extra för er denna morgon.
En exklusive intervju med en gäst som inte behöver presenteras.
Metropolis ökända värsting och självutnämnda väktare - Oliver Queen.
Eller borde jag säga Gröna Pilen? Vilket har du på din telefonsvarare?
Det är inte varje dag som en miljardär erkänner att han leker tjuv och polis.
Varför? Var det för uttråkande att sitta inne och räkna dina pengar?
Du bestämde dig för att leka maskerad och fastnade, hur fungerar det?
Jag tror att tittarna vill ha svar.
Jag förlorade en person. Hon betydde allt.
Så då vill du ha en bricka och speciella rättigheter?
Jag är inte speciell. Det handlar inte om mig utan om vad jag gör.
Jag är nog inte den första rika killen som känner så. Kennedy sa en gång-
-"Fråga inte vad landet kan göra för dig utan vad du kan göra för ditt land."
- Jämför du dig med en stupad hjälte? - Varför inte?
Han såg hjälten i oss alla. Jag vill inte ha hämnd för vad som har varit.
Eller hur jag kan tjäna på att inte betala skatt och borra efter olja.
Stoppa invandrare vid gränserna, som vill ha det som våra förfäder ville.
I en värld som föder kritiker istället för ledare-
-gör jag faktiskt nåt här och nu, för staden och för mitt land.
Dessutom är jag inte ensam. Du kan ge dig fan på att jag är en hjälte.
DET GLÄDJER MIG ATT NI FÖR VIDARE MIN FACKLA. CS.
Clark?
Inte för att jag är nån inredare, men alla de här sakerna passar inte in.
- Förlåt för att vi missade vår dans. - Du behöver inte oroa dig för mig.
Om det är nån som förstår brådskande ärenden är det jag.
Jag oroade mig inte för dig. Jag saknade dig.
Ingen av oss är gjorda för "Dancing With The Stars."
- Som vänner är inte det här bra. - Kom hit, Lois.
Hur ska vi få det att fungera utan musiken och ballongerna...
- Lois... - Ska jag vara tyst? Visst.
- Förlåt mig. - Jag hade mina fötter under dina.
- Det gör inget. - Vi försöker med det här.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig också.
- Det är nåt som vi behöver prata om. - Kan vi lämna det och njuta av stunden?